Oversætter: g4ngst3r siger FuckTheClones. org:- ) Tilpasset af Mthmob
Håndklæder.
Kong Miraz?
Det blev en søn.
Himlen har velsignet os.
Du kender dine ordrer.
General Glozelle?
Ja, min herre.
- Fem minutter mere. - Du ser ikke stjerner i aften, min prins.
Kom, vi må skynde os.
- Professor, hvad sker der? - Din tante har født...
En dreng.
Kom så.
Du skal nå ud til skoven.
- Skoven? - De føIger ikke efter dig der.
Det har taget mig mange år, for at finde den.
Brug den kun som en sidste udvej.
Vil jeg se dig igen?
Det håber jeg, min prins.
Jeg har meget mere at fortælle dig.
Alt det du kender-
- er ved at ændre sig.
Nu skal du af sted.
Holdt!
En søn! En søn! Mrs. Prunaprismia har-
- skænket kong Miraz en søn!
The Chronicles Of Narnia Prince Caspian
Hvilken af jer, overtroiske kvinder vil tilbringe natten i fængsel?
Han har set os.
Tag jer af ham.
- Pas på, knægt. - Det er jeg ked af.
Se hvor du går.
Du går på Saint Fimbars?
Det er rigtigt.
Jeg går på Hendon house.
På den anden side.
Jeg har set dig-
- sidde for dig selv.
Ja, du ved-
- jeg kan godt lide at være alene.
Også mig.
Hvad hedder du?
- Phillis. - Susan!
Du må hellere komme hurtigt.
Edmund!
Stop så!
Opfør dig som en på din alder.
Det var så lidt.
Jeg havde klaret det.
Og hvad var grunden denne gang?
- Han skubbede. - Og så slog du?
Nej. Efter de havde skubbet mig, ville de have en undskyldning.
Og så slog jeg ham.
Er det så svært bare at gå væk?
Jamen, er du da ikke træt af at blive behandlet som et barn?
- Men vi er børn. - Det har jeg ikke været altid.
Der er gået et år.
Hvor længe skal vi vente?
Jeg tror, vi skal acceptere, at vi bor her.
Det giver ikke mening at tro noget andet.
Åh, nej!
Gør som om, du taler med mig.
Det gør vi jo allerede.
Av!
Nogen nev mig!
- Hey, stop det. - Jeg rører dig ikke.
Hvad er det?
- Det er som magi. - Hurtigt, hold hænder.
Pas på!
Nu kommer vi!
Edmund!
Hvad er der?
Hvor mon vi er?
Hvad tror du selv?
Jeg ved det ikke. Jeg kan ikke huske nogle ruiner i Narnia.
Hvem mon der levede her?
Jeg tror, vi gjorde.
Hey, det er min.
- Fra mit skakspil. - Hvilket skakspil?
Jeg havde ikke et skakbord at guld i Finchley, vel?
Det kan ikke passe!
Prøv at forestille jer vægge.
Nogle søjler der.
Og et glastag.
Cair Paravel!
Vent, Deres majestæt.
- Det er ikke, hvad du tror. - Hvad er det så?
Vi er ikke helt sikre.
Umuligt!
Jeg advarede denne bestyrelse mod at sætte lid til Kong Miraz.
- Der vil blive konsekvenser. - Nej.
Vi kan ikke beskylde nogen uden beviser.
Hvor længe skal vi skjule os bag den undskyldning?
Indtil hver stol i dette parlament står tom?
Herrer af rådet, jeg undskylder at jeg kommer for sent.
Jeg vidste ikke, der var møde.
Ikke så sært, du var optaget af andet.
Majestæt-
- lige siden Caspian IX døde-
- har du opført dig som konge.
Og det ligner, at bag hans vægge, er selv Prins Caspian forsvundet.
Min dybeste medfølelse, kong Miraz.
Tænk at miste sin nevø, den retsmæssige tronføIger-
- samme nat, hvor din kone velsigner dig med en søn.
Tak, Lord Sopespian.
Din medfølelse varmer i sådanne tider her.
Du kan vel fortælle os, hvordan sådan en tragedie kan ske?
Det er den mest foruroligende nyhed af dem alle.
Hvordan vores elskede Caspian-
- blev bortført…
Af narnianere.
Du har overskredet grænsen Miraz.
Forventer du, vi sidder stille, når du siger, det skyldes-
- nogle fra et eventyr?
I glemmer noget, mine herrer.
Narnia var en gang et vildt land.
Glubske skabninger rendte frit omkring.
Mange af vores forfædre ofrede deres liv-
- for at udrydde disse monstre.
Eller det troede vi.
Men samtidig med at vi har skændes indbyrdes-
- har de formeret sig som kakerlakker under sten.
Blevet stærkere.
lagttaget os.
Ventet på at angribe.
Og så spekulerer du på, hvorfor vi ikke kan lide dig?
Jeg agter at slå igen.
Om jeg så skal fæIde hele skoven-
- så forsikrer jeg, at jeg vil finde Prins Caspian og afslutte-
- hvad vores forfærdre begyndte.
- Katapulter. - Hvad?
Det er ikke sket af sig selv.
Cair Paravel blev angrebet.
Du har vel ikke nogen tændstikker på dig, vel?
Nej, men-
- kan den her hjæIpe?
Du kunne have sagt det tidligere.
Jeg kan ikke tro det. Det hele er her endnu.
Jeg var så høj.
Du var æIdre dengang.
Altså 100 år senere-
- da du var yngre.
- Hvad er det? - Mit horn.
Jeg efterlod det på sadlen-
- den dag, vi vendte tilbage.
Når de møder hans tænder, vil vinteren dø.
Når han ryster manken-
- bliver det forår igen.
Alle dem vi kendte, Mr. Tumnus og bæver.
De er alle væk.
Jeg tror tiden, er inde til, at finde ud af, hvad der er sket.
- Han stopper ikke med at glo. - Så lad være med at stirre.
Det her er langt nok.
Drop ham!
"Drop ham?"
Det var det bedste, du kunne finde på?
Et simpelt "tak", er tilstrækkeligt.
De klarede fint at drukne mig, uden din hjæIp.
Måske skulle vi have ladet dem gøre det.
Hvorfor ville de dræbe dig?
De er Telmarinere. Det er det de gør.
Telmarinere. I Narnia?
Hvor har du været de sidste par 100 år?
Det er en lang historie.
I tager pis på mig!
I er dem?
I er dronninger og konger af fortiden.
Jeg er kong Peter, den utrolige.
Du kunne måske have undladt det sidste.
Måske...
Du kunne blive overrasket.
Du ønsker ikke at gøre det, dreng.
Ikke mig, men ham.
Edmund!
Er du ok?
Åh, bitter og bøffer!
Måske virkede hornet alligevel.
Hvilket horn?
Det brød er så gammelt.
Så giver jeg ham noget suppe. Hvis han kommer til sig selv.
- Jeg slog ikke særligt hårdt. - Nikabrik han er kun et barn.
Han er telmarin ikke en lille hund.
Du sagde, du ville fjerne ham.
Nej, jeg sagde, at jeg ville tage mig af ham.
Du kan ikke dræbe ham nu.
Jeg har lige indbundet hans hoved.
Det vil være det samme som at dræbe en gæst.
Og hvordan tror du, hans venner behandler deres gæster?
Duncan ved, hvad han gør.
Det er ikke drengens skyld.
Stop!
- Stop det! - Nej!
Jeg sagde jo, vi skulle have dræbt ham, da vi havde chancen.
- Du ved, hvorfor vi ikke kan. - Hvis vi stemmer om det.
- Er jeg med ham. - Vi kan ikke lade ham gå.
- Han har set os. - Så er det nok, Nikabrik!
Eller skal jeg sidde på dit hoved igen?
Og dig-
- se hvad du fik mig til.
Jeg brugte det meste af morgenen på den suppe.
Hvad er du?
Det er sjovt, du spørger om det.
Man skulle tro, folk genkendte en grævling, når de så en.
Nej, jeg mener-
- I er narniere.
I skulle være udryddet.
Beklager, at måtte skuffe dig.
Værsgo.
Den er stadig varm.
Hvornår er vi begyndt, at betjene telmarinsoldater?
Jeg er ikke soldat.
Jeg er Prins Caspian.
Hvad laver du her?
Flygter.
Min onkel har altid villet have min trone.
Jeg tror...
Jeg har kun levet så længe, fordi han ikke selv havde en arving.
- Det ændrer ting. - Ja.
Det betyder, at vi ikke selv behøver at dræbe dig.
Du har ret.
Hvor skal du hen?
Min onkel stopper ikke, før jeg er død.
Men du kan ikke forlade os. Det er meningen, du skal redde os.
Ved du ikke, hvad det her er?
Du har noget af et bibliotek, Dr.
Vil du mig noget, majestæt?
Jeg tror, jeg allerede har fundet, hvad jeg søgte...
I en af mine soldater!
Hvad ved du om Dronning Susan's horn?
De siger, det er magisk.
Magisk?
Narnierne tror, det kan hidkalde dronninger og konger af fortiden.
Sådan lyder overtroen.
Og hvad ved Caspian-
- om denne overtro?
Min herre, du har forbudt mig, at nævne de gamle historier.
Det har jeg.
Jeg vil se på det.
Hvis Caspian kender magien-
- Min herre, så har du alle grunde, til at være nervøs.
Først prinsen.
Nu hans lærer.
Medlemmer af huset er ikke i sikkerhed.
Eller nogen af os.
Det er farlige ord, Lord Sopespian.
Det er farlige tider, general.
Man skal væIge ordene med omhu, ligesom når man væIger venner.
Hvornår er broen færdig?
- Konstruktionen føIger planen. - Det er ikke godt nok.
Jeg vil have min hær over floden nu.
Må jeg foreslå, at du bidrager med nogle af dine folk.
Jeg bruger alt disponibelt folk.
Et faktum du gør klogt at huske.
Gå til Beluna. Tag så mange tropper, du skal bruge.
Vi er nødt til at nå til Caspian før dem.
- Hvor, min herre? - Det er på tide, du lærer historien.
De er så stille.
Det er træer. Hvad havde du forventet?
De plejede at danse.
Ikke lang tid efter i forlod stedet, invaderede telmariner os.
De, der overlevede, trak sig tilbage til skoven.
Og træerne gik i sig selv, så dybt, at man ikke har hørt dem siden.
Jeg forstår det ikke. Hvordan kunne Aslan lade det ske?
Aslan? Han forlod stedet samtidig med jer.
- Vi ønskede ikke at forlade det. - Det betyder intet nu.
Tag os til narnierne og det vil.
Hej.
Det er okay, vi er venner.
Rør dig ikke, Deres majestæt.
Lad hende være!
Skyd! Skyd! Skyd!
Hvorfor stoppede han ikke?
Jeg gætter på, han var sulten.
Tak.
Den var vild.
Jeg tror slet ikke, den kunne tale.
Hvis du bliver behandlet som et dumt dyr...
Så bliver du et.
I oplever nok Narnia mere vild, end I kan huske.
Jeg kan høre jer.
Jeg synes, vi skal vente på de konger og dronninger.
Fint, bare gå! Prøv at se om de andre er lige så forstående.
Eller om de vil komme med dig.
Jeg vil gerne se dig prøve at forklare minotaurne det.
Minotaurer?
- Virkelig? - Med dårligt temperament.
For ikke at nævne store.
- Kæmpe. - Hvad med centaure?
- Findes de stadig? - Centaurne vil sikkert slås med dig.
Men jeg kan ikke sige, hvad de andre vil gøre.
Hvad med Aslan?
Hvordan kan du vide, så meget om os?
- Fra historier. - Har din far fortalt dig historier?
Nej, min lærer gjorde det.
Undskyld, men det er ikke spørgsmåI, I skal stille.
- Hvad er det? - Mennesker.
- Er det ham? - Nej, dem!
Løb!
- Åh, nej! - Vent, jeg gør det!
Tag den og gå! Den er vigtigere end mig.
Få ham væk herfra.
VæIg dit sidste ord med omhu, telmariner!
Du er en mus.
Jeg havde håbet på noget mere originalt.
Tag dit sværd!
- Nej, tak. - Tag det!
Jeg vil ikke kæmpe mod en ubevæbnet mand.
Derfor lever jeg længere, hvis jeg ikke krydser klinger med dig, noble mus.
Jeg sagde, jeg ikke ville kæmpe, men aldrig, at du ville overleve!
Reepicheep!
- Læg sværdet væk! - Trøffeljæger?
Jeg håber, at du har en meget god grund for afbrydelsen.
- Det har han ikke, bare fortsæt. - Han blæste i hornet.
- Hvad? - Så lad ham vise det.
Det er grunden til, at vi mødtes.
Jeg kan ikke huske denne vej.
Typisk piger, de har ikke kortet i hovedet.
Vi har jo allerede noget der i forvejen.
De skulle have hørt på DLV fra starten.
- DLV? - Din Lille Ven.
Det er slet ikke nedladende, vel?
Jeg er ikke faret vild.
Nej.
Du går bare den forkerte vej.
Du mistede Caspian i skoven-
- og den korteste rute dertil er over floden.
Men hvis jeg ikke ser forkert, er der ingen her.
Det forklarer det, du tager fejl.
Kan du se? Med tiden er jorden skyllet væk, og lavet den dyb...
Hold mund!
- Er der en vej ned? - Ja, man kan falde.
Men vi var ikke faret vild.
- Hvordan har i det men svømning? - Bedre end at gå.
Aslan?
Det er Aslan! Han er derover!
Kan i ikke se? Han er lige...
Der.
Kan du se ham nu?
Jeg er ikke skør. Han vil have, vi føIger efter ham.
Der er sikkert mange løver i den skov, ligesom bjørnen.
Jeg kan genkende Aslan, når jeg ser ham.
Jeg hopper ikke fra klippen, for nogen der ikke eksisterer.
Sidst jeg ikke troede på Lucy, endte jeg med at se dum ud.
Men hvorfor så jeg ham ikke?
Du kiggede ikke.
Beklager Lu.
Hornet beviser bare, at i har stjålet endnu en ting.
- Jeg har ikke stjålet noget. - Ikke stjålet noget?
Vis listen med ting telmarinerne tog!
Vores hjem!
Vores frihed!
Vores liv!
I vil holde mig ansvarlig, for alt mit folk har gjort.
Ansvarlig.
Og strafbar.
Det er stort, når det kommer fra dig, dværg.
Har du glemt, at det var dit folk, der kæmpede med den hvide heks?
Jeg ville gøre det igen, hvis det kunne befri os fra de barbarer.
Det er heldigt, at du ikke kan bringe hende tilbage.
I har måske glemt det, men grævlinge husker godt.
Jeg ved, at Narnia aldrig fik ret-
- undtaget når en søn af Adam blev Konge.
En telmarin, hvorfor ønsker vi ham som konge?
Fordi jeg kan hjæIpe jer.
Væk fra disse skove, er jeg en prins.
Telmarinernes trone er min.
HjæIp mig med at få den tilbage og jeg kan skabe fred.
Det er rigtigt.
Tiden er kommet.
Jeg iagttager himlen-
- for det er mit job, ligesom dit er at huske, grævling.
Tarva, herre af sejren-
- og Alambil, dame af freden-
- står sammen i den høje himmel.
Nu det her. Søn af Adam er kommet-
- for at give os vores frihed tilbage.
Er det muligt?
Tror du, der kan blive fred? Jeg mener, sådan virkelig?
For 2 dage siden, vidste jeg ikke der fandtes talende dyr.
Dværge og centaure.
Men her er i.
I så stor en styrke, som vi telmariner aldrig havde troet.
Om hornet er magisk eller ikke, så har det bragt os sammen.
Og kun sammen kan vi tage det tilbage, som er vores.
Hvis du vil lede os, mine sønner og mig-
- tilbyder jeg vores sværd.
Og vi tilbyder vores liv.
Uforbeholdent.
Miraz's tropper er ikke langt væk.
Skal vi være klar, må vi hurtigt finde våben og soldater.
Jeg er sikker på, at de snart vil være her.
Måske var det ikke den bedste vej alligevel.
Hvor var det præcist, du så Aslan?
Jeg ville ønske i holdt op med at lyde som voksne.
I tror ikke jeg så ham, men det gjorde jeg.
Jeg er en voksen.
Det var lige...
Lucy!
Her.
Lucy, er du vågen?
Hvorfor tror du ikke, jeg så Aslan?
Du tror på mig?
Vi kom jo over kløften.
Jeg ved det ikke.
Måske fordi jeg virkelig ønskede det.
Du har altid vidst, at vi ville komme tilbage hertil, ikke?
Jeg håbede.
Jeg var endelig blevet vant til at bo i England.
Men du skal være her, ikke?
Så længe det varer.
Aslan!
Jeg har savnet dig så meget.
- Du er vokset! - Så længe du vokser, gør jeg.
Hvor har du været?
Hvorfor er du ikke kommet for at hjæIpe os?
Der sker aldrig det samme to gange, min kære.
Susan, vågn op.
Bestemt ikke.
Lige hvad du vil.
Vågn op.
Aslan?
Peter, stop!
- Prins Caspian? - Ja?
Og hvem er du?
Peter!
Du er kong Peter?
- Jeg tror, du tilkaldte os? - Ja, men...
Jeg troede du var æIdre.
- Skal vi komme igen om et par år? - Nej!
Nej, det er helt fint, jeg...
I er ikke, hvad jeg forestillede mig.
Det er du heller ikke.
En fælles arvefjende, samler selv gamle uvenner.
Vi har tåImodigt ventet din ankomst, min herre.
Vores hjerter og sværd står til din rådighed.
Åh, han er så nuttet.
Hvem sagde det?
Undskyld.
Majestæt, med største respekt.
Men jeg tror, modig eller ridderlig ville passe bedre.
Og intet andet.
- Jeg ser, nogen kan bruge et sværd. - SelvføIgelig.
Og for nylig brugte jeg det til at skaffe våben til din hær.
Godt.
For vi har brug for alle de sværd vi kan få.
Og så vil du vel have dit tilbage?
Hvor meget har de taget?
Nok våben og udrustninger til to regimenter.
Men... der er mere.
Du gjorde ret i at frygte skoven.
X?
Caspian!
- Den tiende. - Hvad er ordrerne, majestæt?
- Skylden er min. - Det ved jeg.
FortæI mig general.
Hvor mange folk mistede du?
- Ingen, min herre. - Ingen?
De var som spøgelser i natten.
Vi så dem aldrig.
Hvordan forklarer du så skaderne?
Jeg spurgte...
Hvor mange blev dræbt under det ikke-eksisterende angreb?
Hvor du var den heldige der overlevede...
General?
Hvor mange?
Tre.
Jeg undskylder, Lord Sopespian.
Caspian, er ikke offeret i dette vilde overfald.
Han er initiativtageren.
Det ser ud som om, Narnia har brug for en ny konge.
Hvordan er de så?
Uforskammet, oprørske, og stædige som muldyr om morgenen.
Så du kan lide det?
Det er godt nok.
Det er måske ikke, hvad du er vant til, men det kan forsvares.
Peter!
Du ønsker sikkert at se det her.
Det er os!
Hvad er det for et sted?
Ved i det ikke?
Han må vide, hvad han laver.
Jeg tror, det afhænger af os nu.
- Det er bare et spørgsmåI om tid. - Hvad skal vi, Deres majestæt?
- Vi skal... - Vi løber...
Vores eneste håb er at angribe, før de angriber os.
Det er vanvittigt, ingen har erobret slottet før!
Der skal altid være en første gang.
- Vi har overraskelsesmomentet - Men her har vi fordelen.
Hvis vi graver os ned, kan vi sikkert holde dem væk for evigt.
Jeg føler mig i hvert fald sikker under jorden.
Jeg værdsætter, hvad du har gjort, men det er ikke et fæstning.
Det er en grav.
Ja, hvis de er smarte, kan de udsulte os.
- Vi kan samle nødder. - Ja, og smide dem efter telmarinerne.
- Hold kæft. - Jeg tror, du ved, hvor jeg står.
Hvis jeg leder tropper derhen, kan du så klare vagterne?
Eller dø i forsøget.
Det er det, jeg er bange for.
Undskyld?
Det virker som om, vi kun har to muligheder.
Dø her eller dø der.
- Du har ikke hørt efter, Lu. - Nej, du har ikke lyttet.
Har du glemt, hvem der virkelig besejrede den hvide heks, Peter?
Jeg synes, vi har ventet længe nok på Aslan.
Professor!
Jeg må finde ham.
Der er ikke tid, du må åbne porten.
Vi ville ikke være her, hvis det ikke var for ham.
Vi to kan tage os af Miraz.
Og jeg kan stadig nå til porten i tide.
Ja, jeg er en mus!
Ah, vi forventede en... der var højere.
Du skulle nødig tale.
Skulle det være ironisk?
Fem minutter mere.
Hvad laver du her?
Jeg hjalp dig ikke med at flygte, så du kunne fanges igen.
Du skal væk, inden Miraz ved, at du er her.
Han ved det tidligt nok. Vi giver ham din celle.
Undervurder ikke Miraz, som din far gjorde.
Hvad taler du om?
Undskyld.
Gudskelov, du er i live.
Rejs dig!
- Caspian... - Bliv, hvor du er.
- Hvad laver du? - Jeg tror, det er tydeligt, kære.
Nogle familier ville kalde dette upassende opførsel.
Det har aldrig stoppet dig.
Men du er ikke som mig, vel?
Det er trist. Første gang du viser lidt rygrad, og så er det spildt.
Læg sværdet, Caspian.
- Jeg ønsker ikke at gøre. - Det ønsker vi heller ikke.
Det plejede at være privat her.
Hvad laver du? Du skulle være ved porten.
Nej. For en gang skyld, vil jeg have sandheden.
Dræbte du min far?
Nu kommer vi til det.
Du sagde, hans far døde, mens han sov.
Det var mere eller mindre sandt.
Caspian, det gør ikke tingene bedre.
Vi telmarinere ville intet eje, hvis vi ikke havde taget det.
Din far vidste det, ligeså godt som nogen anden.
Hvordan kunne du?
For samme grund du ville affyre den der.
For vores søn!
- Stop! - Stop lige der.
Du skal træffe et valg, kære.
Ønsker du, at vores søn bliver konge, eller skal han være som Caspian her?
Faderløs!
Nej!
Caspian!
Hvad skulle det nu betyde?
Peter!
Tropperne er lige udenfor. Kom nu!
- Signaler til tropperne! - Jeg er en smule optaget, Peter.
Peter, det er for sent, vi må afblæse det.
Nej, jeg kan stadig nå det.
HjæIp mig.
Præcis, hvem gør du det for, Peter?
Kom nu!
Angrib!
For Narnia!
På pladserne!
Tag stilling ved tårnet!
Få den port lukket.
Tilbagetrækning!
Vi er nødt til at trække os. Nu!
Gennem porten!
Caspian!
Jeg finder ham. Gå så! Nu.
Tilbagetrækning!
Giv dem ordren.
Mine mænd er stadig dernede.
Tilbagetrækning!
Nu!